---
id: SI_007
model: qwen/qwen3.6-plus
seeds:
  04_risiko: usikkerhet
  03_relasjon: makt
  05_handling: vent
  01_perspektiv: strategisk
  02_tidhorisont: kortsiktig
---

# Instans SI_007
**Seeds:** strategisk | kortsiktig | makt | usikkerhet | vent

Illusjonen opprettholdes ikke av ond vilje, men av en selvforsterkende økosystemlogikk. De med incentiv er: (1) seniorprofessorer med 10–15 år til pensjon, (2) fagstyret i NFR/ERC som allokerer midler etter historiske evalueringsregimer, og (3) redaksjonsnettverk i IEEE/ACM-tidsskrifter der reviewer-poolen deler faglig DNA med søkerne. Makt utøves gjennom gatekeeping: peer review belønner inkrementell justering, ikke paradigmeskift. En artikkel om «LLM-drevet autonom planlegging» avslås ofte med «mangler teoretisk rigor», mens et 2 % nøyaktighetsløft i et tradisjonelt partikkelfilter publiseres i T-RO på under 3 måneder.

Strategisk handler dette om institusjonell posisjonering. Universiteter som NTNU, KTH og DTU har investert titalls millioner i lab-infrastruktur og doktorgradsløp som binder ressurser i 5–7 år. Å innrømme at kommersielle modeller allerede løser kjerneproblemer, vil utløse en kortsiktig krise i stipendrekruttering og søknadsstrøm. Usikkerheten er strukturell: den som erklærer feltet «løst», mister finansieringsrett, veiledningsstatus og nettverk. Derfor velger akademia å vente – ikke på teknologisk modenhet, men på at hype-syklusen kollapser av seg selv, slik at eksisterende kapital kan amortiseres før skiftet anerkjennes.

Mekanismen er tredelt: (a) utlysninger som krever «grunnleggende AI-bidrag» uten å avgrense mot datadrevne heuristikker, (b) karrierestiger der CV-vekst måles i A*-publikasjoner, ikke i reproducerbare systemer, og (c) selvselekterende referansegrupper som straffer avvik. Resultatet er en strategisk stillhet. Ingen sier «vi er utdatert» fordi det ville underminere deres egen makt over neste generasjons ressurser.

**Neste steg:**
1. Ompositioner søknader til NFR/EU Horizon ved å koble LLM-er til sikkerhetskritisk verifisering (f.eks. formal methods + emergent behavior analysis) – dette omgår «tradisjonell vs ny»-fellen.
2. Etabler en uavhengig benchmarking-klubb med 5–7 forskere og 2 industripartnere for å publisere åpne sammenligninger mellom akademiske og kommersielle autonome systemer – bryt reviewer-monopolet.
3. Innfør «LLM-audit» og systemgrenseanalyse som obligatorisk eksamenskriterium i norske doktorgradsprogrammer innen 2026, for å sikre at neste generasjon ikke arver illusjonen.