---
id: SI_003
model: google/gemini-2.5-flash
seeds:
  04_risiko: usikkerhet
  03_relasjon: makt
  05_handling: implementer
  01_perspektiv: juridisk
  02_tidhorisont: kortsiktig
---

# Instans SI_003
**Seeds:** juridisk | kortsiktig | makt | usikkerhet | implementer

Dette er en kritisk utfordring som belyser den dype spenningen mellom akademisk tradisjon og disruptive teknologiske fremskritt. Din frustrasjon er velbegrunnet, professor.

De som har insentiv til å opprettholde illusjonen om at tradisjonell AI-forskning ikke er utdatert, kan identifiseres gjennom linsen av *makt* og *kortsiktighet*:

1.  **Etablerte Professorer og Lab-ledere (seniorforskere):** Disse har investert karrierer, bygget opp forskningsgrupper, og sikret betydelige eksterne midler (f.eks. NFR-prosjekter på 20-50 MNOK) basert på eksisterende paradigmer. Å erkjenne at deres felt er "utdatert" truer deres *maktposisjon* og status som "eksperter". De frykter tap av finansiering, innflytelse i faggrupper, og muligens behovet for å omskolere seg – en *kortsiktig* kost-nytte vurdering. Tenk på professor A. ved Universitet X, som har en ERC Advanced Grant på symbolsk AI fra 2022. Å devaluere dette ville være en personlig og profesjonell katastrofe.

2.  **Akademiske Administrasjoner (Instituttledere, Dekaner, Rektorater):** Disse aktørene er drevet av *kortsiktige* metrikker som publikasjonspoeng, ekstern finansiering, og studentrekruttering. Plutselige skifter i forskningsfokus skaper *usikkerhet* og administrative utfordringer. Det er enklere å fortsette å allokere ressurser til eksisterende, velprøvde forskningsmiljøer enn å foreta radikale omfordelinger. De er også bundet av *juridiske* aspekter ved arbeidsforhold og tildelte bevilgninger, som gjør det vanskelig å "nedlegge" forskningsretninger over natten. For eksempel, et institutt med 15 stipendiater og 5 postdoktorer finansiert for 3-5 år fremover kan ikke bare omstille seg.

3.  **Utgivere av Vitenskapelige Tidsskrifter og Konferanser:** Deres forretningsmodell er basert på volum og fagspesialisering. En massiv "omkalibrering" av forskningsfelt truer deres anerkjente nisjer og inntektsstrømmer. De utøver *makt* gjennom peer-review prosessen, som naturlig favoriserer "inkrementelle" bidrag innenfor etablerte rammer.

Den institusjonelle mekanismen som forhindrer åpen diskusjon er en kombinasjon av:
*   **Insentivstrukturer:** Belønner kvantitet og inkrementell innovasjon over radikal omstilling.
*   **Akademisk inerti:** Historisk etablerte fagfelt er vanskelige å avvikle.
*   **"Publish or Perish"-kultur:** Forskere tvinges til å publisere kontinuerlig, noe som gjør det risikabelt å ta en pause for å reorientere seg.
*   **Manglende "exit-strategier":** Det finnes ingen gode mekanismer for å anerkjenne at et forskningsfelt har utspilt sin rolle og