---
id: SI_006
model: anthropic/claude-opus-4.6
seeds:
  04_risiko: usikkerhet
  03_relasjon: makt
  05_handling: vent
  01_perspektiv: økonomisk
  02_tidhorisont: kortsiktig
---

# Instans SI_006
**Seeds:** økonomisk | kortsiktig | makt | usikkerhet | vent

## Hovedtese: Ikke handle for raskt — usikkerheten er selve problemet, og premature tiltak forsterker det.

### Rootcause gjennom maktlinsen

Pendlerne *velger aktivt* å beholde makten over egne opsjoner. Å flytte til Kongsberg er en **irreversibel økonomisk beslutning** i et usikkert landskap. De spør seg:

- Hva om forsvarskontraktene tørker inn og Kongsberg Gruppen nedbemanner?
- Hva om boligen i Kongsberg faller 15% mens Oslo holder seg?
- Hva om partneren ikke finner jobb lokalt?

Pendling er **en opsjonspremie** — du betaler 2 timer daglig for å slippe å binde deg. Det er rasjonelt. Enhver strategi som ignorerer denne kalkulasjonen, feiler.

### Segmentering basert på økonomisk usikkerhet

| Segment | Primær barriere | Usikkerhetsprofil |
|---|---|---|
| Unge enslige (25-32) | Karriererisiko — binder seg til én arbeidsgiver | Svært høy |
| Tokarriere-par (30-42) | Partnerens jobb finnes ikke i Kongsberg | Strukturell |
| Småbarnsfamilier (32-40) | Skolebytte, nettverk, boligverdi | Moderat — mest flyttbare |
| Seniorer (50+) | Allerede etablert, teller ned til pensjon | Lav motivasjon |

**Kun småbarnsfamilier har tilstrekkelig lav usikkerhet til å respondere på kortsiktige tiltak.** Resten krever strukturelle endringer som tar 5-10 år.

### Dissens: Vent med de store investeringene

Mainstream-rådet er «invester i kultur, bygg boliger, subsidier». Mitt perspektiv: **dette er farlig kortsiktig.** Kommunen risikerer å bruke 50-100 MNOK på boligtilskudd og byutvikling som treffer feil segment, mens de reelle maktstrukturene — arbeidsgivernes manglende forpliktelse til lokal rekruttering, og statlig jernbanepolitikk — forblir uadressert.

Kongsberg Gruppen og øvrig næringsliv har **enorm makt** her men **null insentiv** til å bidra. Pendlerne fungerer jo fint. Arbeidsgiverne må presses/lokkes inn via konkrete forpliktelser: boliggarantiordninger, tilbakekjøpsavtaler, partnerjobb-programmer.

### Hva som faktisk kan virke kortsiktig (6-18 mnd)

1. **Risikoeliminering, ikke subsidier:** Kommunal boligprisgaranti for tilflyttere (begrenset til 50 enheter, maks 200.000 kr tap-dekning pr. husstand). Budsjett: 10 MNOK avsetning. Signaleffekten er viktigere enn utbetalingen.
2. **Arbeidsgiverforpliktet «prøvebo»-ordning:** 3 mnd gratis leilighet for pendlerfamilier, finansiert 50/50 kommune/arbeidsgiver. Reell kostnad: ~2 MNOK/år for 30 familier.
3. **Partner-jobbgaranti:** Nettverk med lokale arbeidsgivere som prioriterer tilflytteres partnere. Ingen kostnad, kun organisering.

### Risikokartlegging

- **Største felle:** Dyre kultursatsinger som tilfredsstiller lokalpolitikere men ikke adresserer økonomisk usikkerhet.
- **Maktfelle:** Kommunen tar hele kostnaden mens arbeidsgiverne høster gevinsten.
- **Målingsfelle:** Teller «tiltak lansert» istedenfor «netto tilflytting fra pendlergruppen.»

## Neste steg

1. **Vent med bred strategi.** Gjennomfør først 40 strukturerte pendlerintervjuer (kostnad: 300.000 kr, 8 uker) for å validere usikkerhetshypotesen.
2. **Krev arbeidsgiverne til bordet** før kommunen forplikter budsjettmidler — etabler formelt «tilflyttingspartnerskap» med Kongsberg Gruppen, FMC, og Volvo som forutsetning.
3. **Pilot boligprisgaranti** for maks 20 familier i 2025 — mål effekt, juster, *deretter* skaler.