---
id: SI_002
model: anthropic/claude-opus-4.6
seeds:
  04_risiko: mulighet
  03_relasjon: tillit
  05_handling: aksepter
  01_perspektiv: strategisk
  02_tidhorisont: kortsiktig
---

# Instans SI_002
**Seeds:** strategisk | kortsiktig | tilighet | tillit | mulighet | aksepter

## Kjerneanalyse: Stilltiende aksept er hovedbarrieren — og samtidig den største muligheten

La meg si det rett ut: De fleste norske advokater **vet** at de tar en risiko. De har **akseptert** den — ikke formelt, men gjennom daglig praksis. Hver gang en partner limer klientinfo inn i ChatGPT og får et brukbart utkast på 30 sekunder, forsterkes en implisitt kalkyle: *"Risikoen er teoretisk, gevinsten er umiddelbar."*

Dette er ikke kunnskapsgap. Det er **kortsiktig rasjonalitet**.

## Hvor motstanden faktisk sitter

**1. Tillitsasymmetrien er reell og urettferdig — men forståelig.** Advokater stiller strengere krav til SikkerKI enn til OpenAI fordi SikkerKI *ber dem ta en aktiv beslutning*. ChatGPT ble adoptert gjennom individuell bruk uten formell godkjenning. Å velge SikkerKI krever et partnermøtevedtak, en budsjettlinje, en risikoeier. Paradokset: **det uformelle verktøyet slipper unna nettopp fordi ingen har tatt ansvar for det.**

**2. Kortsiktig: Ingen har blitt straffet ennå.** Datatilsynet har per i dag ikke sanksjonert et norsk advokatfirma for KI-relaterte brudd på taushetsplikten. Så lenge nullpunktet er null konsekvenser, er den opplevde kostnaden ved å *ikke* handle også null. Advokatstanden er trent i presedens — uten presedens, ingen urgency.

**3. Sosial norm: Alle venter på alle.** De fem store (Thommessen, Wiersholm, Schjødt, BAHR, Hjort) setter bransjestandard. Ingen av dem har offentlig flagget at de krever sikker KI-infrastruktur. Så lenge tier-1-firmaene behandler dette som internt, føler tier-2 og tier-3 at de har dekning.

## Leverage-punkter — strategisk og kortsiktig

**Mulighet 1: Klientkrav som katalysator.** Én stor klient — Equinor, DNB, Statkraft — som stiller krav om dokumentert KI-sikkerhet i sine advokatavtaler, ville endre dynamikken over natten. Dette er det mest realistiske utløserpunktet. Strategisk bør SikkerKI jobbe *med klientene*, ikke bare advokatene.

**Mulighet 2: Tilsynets første sak.** Et brev fra Datatilsynet med krav om redegjørelse for KI-bruk til 10 utvalgte firmaer ville skape umiddelbar handling. Ikke sanksjon — bare spørsmål. Frykten for å ikke ha et svar er nok.

**Mulighet 3: Forsikringsbransjen.** Profesjonsansvarsforsikring som eksplisitt spør om KI-bruk i sine vilkår. Protector/Zurich har ikke gjort dette ennå. Når de gjør det, flyttes risikoen fra "teoretisk" til "prissatt."

## Det ekte dilemmaet

Aksept-seedet avslører trade-offen: Å kreve at advokater *slutter å akseptere* risikoen forutsetter at alternativet er like friktjonsfritt. SikkerKI må ikke bare være sikrere — det må være **like raskt, like tilgjengelig, like integrert** i arbeidsflyten. Ethvert ekstra klikk er en grunn til å bli.

## Tre konkrete neste steg

1. **Allianse med 2-3 store klienter** (type Equinor, Telenor) for å pilotere krav om KI-sikkerhet i engasjementsbrev — dette snur maktdynamikken fra tilbud til etterspørsel.

2. **Proaktiv dialog med Datatilsynet** for å få en veiledende uttalelse om advokaters bruk av åpne KI-verktøy — ikke for å straffe, men for å skape det presedensgrunnlaget bransjen venter på.

3. **Null-friksjon onboarding**: Tilby 48-timers parallellkjøring der firmaet bruker SikkerKI *ved siden av* eksisterende verktøy uten migrering — la tilliten bygges gjennom erfaring, ikke argumentasjon.